Anterior în Elementary :
Joan Watson, fă cunoștință cu Gareth Lestrade.
Relația mea cu Lestrade
a început ca un mariaj de conveniență.
Pentru că prefer să lucrez în anonimat,
gloria rezolvării cazurilor mele i-a fost atribuită lui.
De-a lungul anilor, s-a învățat cu lumina reflectoarelor.
A început să tânjească după ea.
Ai putea spune că l-am transformat într-un dependent.
Aș aprecia să nu-ți asumi vreun merit pentru ideile mele asupra cazului.
Am știut mereu că Lawrence Pendry
era, de fapt, vinovat și chiar își ucisese soția.
Și-a dat seama de cacealmaua ta.
Scuze. Cred că am un apel.
Stai ! Nu e al meu. E al tău ?
Salut ! M-am întors.
Am lucrat la un caz mic, aseară.
Da, am fost la cârciumă.
Ignacio a spus că l-ai ajutat ...
Să afle de unde obținea fiul său atâția bani.
Luptele de cocoși.
Evident, a trebuit să-i pun capăt. O practică barbară.
Ai decis să aduci acasă unul dintre pui ?
Sunt doi adversari într-o luptă cu cocoși.
Aș fi putut suna la Protecția Animalelor.
Dar mi-a trecut prin cap că avem o oportunitate.
Există unele discuții dacă aceste creaturi,
o dată deformate de proprietarii lor, mai pot fi dezvățate
de tendințele lor agresive.
Procesul, din câte se vede, e plictisitor,
foarte imperfect ... Cred că poate fi îmbunătățit.
Cred că, în timp,
după câteva zile,
Romulus și Remus vor sta unul lângă celălalt,
doi cocoși care trăiesc în armonie.
În regulă. Succes !
Eu nu-i hrănesc.
Pari supărată. Ai o aversiune pentru cocoși ?
Nu ca specie. Am o aversiune pentru ăștia ...
Știi ceva ?
Nu sunt 12. Nu-i numesc așa.
Hrănește-ți cocoșii !
E căpitanul Gregson.
Vrea să ne vedem imediat.
Deci, reprezentanții Trezoreriei
și ai Ministerului Muncii erau în oraș, venind din D.C.
Încercau să convingă marile bănci de ultimul buget al Președintelui,
și cineva a detonat o bombă.
6 oameni sunt morți.
- Ce fel de explozibil ? - Geniștii nu sunt siguri.
E clar artizanală, dar complexă.
Oamenii de la Guvern se întâlneau aici cu bancherii ?
Bomba era sub masă ...
Ei au fost ținta ?
Așa credem, da.
Încă ceva.
Doi dintre vice-președinții de bancă
care au fost uciși erau de la Whitbrook-Balsille.
Richard Balsille, președintele executiv ?
Se pare că avea un țar al Securității pe ștatul său de plată,
cineva care se ocupa de evaluarea amenințărilor pentru companie.
- Un țar al Securității ? Pe bune ? - Da.
Balsille se are bine cu primarul,
așa că, ar trebui să-i dăm omului său acces la anchetă.
Scuze ... Refuz, din principiu, să lucrez
cu cineva care ar fi dispus ca lumea să se refere la el cu termenul "țar".
De fapt, deja îl cunoști.
Voi doi ați lucrat înpreună la Scotland Yard.
Sherlock Holmes.
În carne și oase.
Lestrade.
Nu te-am mai văzut
de când îți asumai public meritele pentru munca mea.
Ăsta e un mod de a privi problema.
Da, una extrem de adevărată.
Cine poate spune ce e adevărat și ce nu e ?
Eu.
Watson, dacă se poate ...
Mereu am considerat că adevărul e undeva la mijloc.
Bună, d-șoară Watson. Mă bucur să te revăd.
Joan. Te rog ...
Dar arăți bine.
Da, păi ... sunt bine.
Foarte dezamăgit de toate astea, desigur,
dar, dincolo de asta, mă simt nemaipomenit și sunt încântat
să văd revăd pe amândoi.
Ce zici, Holmes ?
Ești gata să ne întrecem în inteligență ?
ELEMENTARY Sezonul 2, Episodul 16 "Rezolvarea 1 %"
Probabil credeai că s-a terminat cu cariera mea.
De ce spui asta ?
- Apă de cocos proaspătă, d-le Lestrade. - Mulțumesc. Încântător.
O chestie sănătoasă.
Bună pentru rehidratare.
Aceasta e asistenta mea ... d-șoara Truepenny.
Da, și ea vrea să fie detectiv consultant.
Mi-a scris în fiecare zi, implorând pentru un interviu.
Am cedat.
Din câte îmi amintesc, nu erai prea dornic
să reușesc pe cont propriu, nu-i așa ?
Ce ? Ai crezut că nu o voi scoate la capăt fără tine, nu-i așa ?
Nu am spus-o exact așa.
Da, păi, oricum ...
Am devenit preferatul străzii Fleet după chestia cu Lawrence Pendry.
Da. Am primit mult de lucru, am dat interviuri.
Chiar mi-au cerut să fac o emisiune d-aia, despre știința deducției.
Ce fel de emisiune ?
- Stai ! N-ai auzit de așa ceva ? - Nu.
Sunt ca și conferințele de promovare a ideilor.
Oricum, Richard Balsille ...
de la Whitbrook-Balsille ...
a văzut-o, a luat legătura cu mine, spunând că
e în afacerea de achiziționare de talente,
și m-a luat și pe mine la bord.
Trebuie să fie o muncă plină de satisfacții.
E prietenul meu de la spital.
Doi dintre supraviețuitori au fost evaluați cu leziuni superficiale.
Sunt gata să vorbească.
O să-l sun pe d-l Balsille, să-i spun să trimită un elicopter.
E la 8 străzi distanță.
Păi ... Da. Alo ? Alo ! Da ...
N-ai auzit niciodată de emisiunile astea ?
Normal că am auzit de ele.
Dar am refuzat să pun paie pe foc peste ego-ul acelui om.
D-șoară Forrester, lucrați pentru Ministerul Muncii, corect ?
Scuze. Urechile mele încă țiuie.
Nu-i nimic. Apreciem că vorbiți cu noi.
Lucrați pentru Ministerul Muncii ?
Sunt sub-secretar executiv la Biroul pentru Afaceri al Congresului.
Și erați în capătul mesei când a explodat bomba ?
Acolo stau sub-secretarii executivi.
- Ați observat ceva suspicios ? - Nu, era doar un prânz.
Așa cum facem în fiecare trimestru.
Scuze. Ați spus : "acolo stau sub-secretarii executivi".
A existat o alegere prestabilită a locurilor ?
Vă supărați dacă ne scrieți asta ?
Aranjarea locurilor ?
Fără supărare, amice, dar cred că am putea
ținti ceva mai mult de atât, nu crezi ? Corect ?
D-șoară ... D-șoară Forrester ...
Spuneți că n-ați văzut nimic neobișnuit,
dar, din experiența mea,
memoria se poate dovedi puțin ca o amantă înșelătoare.
Uneori, când interoghez potențiali martori,
îi rog să facă ceea ce mie-mi place să numesc o scufundare profundă.
Ăsta e un mod de a scoate la iveală niște lucruri
care ar putea fi ascunse acolo.
Ați fi dispusă să faceți o scufundare cu mine ?
Sigur.
Fabulos !
Dați-mi mâna dvs.
Acum, vreau să închideți ochii ...
Eu și Watson îl vom intervieva pe managerul restaurantului.
D-șoară Forrester, poate ne veți putea scrie harta aia,
când vă veți ridica din adâncuri.
Închideți ochii.
Respirați adânc. Să nu vă fie ...
Nu cred că cineva a intrat aici să planteze o bombă.
Dacă au făcut-o, noi n-am observat.
Totul părea normal, dimineață ?
Desigur.
John a trebuit să plece acasă că-i era rău,
dar, după aceea, totul a decurs ca de obicei.
John ?
Da, John Bowden. E unul dintre chelnerii noștri.
A stat vreo 20 de minute, apoi a spus că-l doare stomacul.
E un angajat mulțumitor ?
E un bun muncitor, dar e o mare bătaie de cap.
Acum ceva timp, a încercat să facă un sindicat al spălătorilor de vase.
Întotdeauna vorbea despre cum nu-i poate suferi pe clienți.
Știu că asta sună puțin sinistru,
dar e enervant.
Nu e un terorist.
Sună-ne dacă apare acolo, bine ? Bowden n-a ajuns la apartamentul lui.
Colegul lui de cameră n-are idee unde e.
Bun. Urmează-mă.
Sherlock ?
Un plan al locurilor ... verificat.
Voi cum stați ?
Un chelner cu tendințe radicale,
care a venit dimineață la muncă,
și a plecat 10 minute mai târziu.
Numele lui e John Bowden.
Căpitane ...
Fiecare publicație din oraș cu un tiraj
de peste 50.000 de exemplare, tocmai a primit o declarație
prin care-și asumă meritele bombei din restaurant.
O să-ți testez cunoștințele.
O să-ți citesc primele câteva fraze.
În curând, tu vei fi cenușă
sau un schelet, și un nume sau nici măcar un nume ;
un zgomot și un ecou.
Lucrurile cele mai apreciate în viață sunt goale.
E dintr-o carte numită "Gânduri către sine însuși".
Da.
Știm. Nu e semnată,
dar seamănă al naibii de mult cu bilețelele venite
de fiecare dată tipul ăla, Aurelius, declanșa o bombă.
Îl cunoști, nu ?
Trei bombe în 10 ani, văr bun cu Unabomber.
Da, desigur. Aurelius adoptă
o perversiune a filosofiei stoice ca justificare pentru crimele sale.
Îți trimit chiar acum un e-mail cu tot textul.
Cineva tocmai și-a asumat meritele pentru bombă.
Corect. Aurelius.
Începe marele meci, nu-i așa ?
Marele rechin alb înoată în apele astea.
- Cum este ? - Pardon ?
Pescuim, sau vânăm rechini ?
Pentru că nu pot fi ambele lucruri, metaforic vorbind.
Ca orice formă de artă,
știința deducției și analizei
necesită ani de studiu obositor.
O viață de om nu e de ajuns pentru a o stăpâni.
Nu, nu, încercați câteva. De unde începe cineva ?
Dacă vreți sfatul meu, începeți imediat ...
A venit comanda.
... cu o problemă simplă.
Dar tu s-ar putea să fi ocupat cu munca pentru a mânca.
E revoltător, nu-i așa ?
Numele meu e Gareth Lestrade, și m-am îndreptat ...
O cameră plină de oameni atât de obișnuiți
cu propriile bășini,
că nu mai iau în seamă duhoarea.
Lestrade te-a tratat ca pe un gunoi, și-a asumat meritele muncii tale.
Îți folosește propriile cuvinte în interviuri.
Dacă te deranjează, ar trebui să-i spui ceva.
La ce bun ?
Omul ăsta a ales vanitatea și căutarea luminii reflectoarelor.
Nimic din ce aș spune nu va schimba asta.
Nu e vorba să-l schimbi.
E vorba de a spune ce gândești,
ca să te poți concentra pe găsirea lui Aurelius,
în loc să te uiți la urletele lui Lestrade.
Când am dat prima oară peste el, ai spus
că te așteptai să se prăbușească și să fie un nimeni fără tine.
Ai făcut-o ?
Nu m-am gândit prea mult.
Da, normal că am făcut-o.
Deci, ești supărat că încă îți fură interpretarea,
sau enervat pentru că reușește s-o scoată la capăt ?
Ceea ce fac eu nu e o interpretare.
Și nu-l urmăresc pe Aurelius,
pentru că nu mai cred că găsirea acelui om
ne va ajuta să rezolvăm acest atentat.
Crezi că biletul e un fals ?
Nu pot fi sigur.
Biletele care au însoțit crimele originale ale lui Aurelius
erau nebunești, dar erau consistente în interpretarea lor a stoicismului.
Ultima sună ca și cum autorul a studiat filosofia numai 5 minute.
De asemenea, adevăratul Aurelius nu a citat niciodată direct
din "Gânduri către sine însuși".
Nici chelnerul nu prea e suspect.
I-am citit blogul. El doar cochetează cu ideile radicale.
Probabil va lucra la Whitbrook-Balsille în 10 ani.
Nu ... Sunt destul de sigur că cineva încearcă să ne trimită
să vânăm cai verzi pe pereți.
Adevăratul atentator se ascunde în altă parte.
Poate e în publicul de la emisiunea aia.
Cred că ar trebui să fiu fericită că nu se încaieră.
'Neața, Watson. Ignoră-i, te rog, pe Romulus și Remus.
Îi recondiționez prin pedepsirea comportamentului agresiv.
Vor fi hrăniți cum se vor liniști.
Dacă biletul lui Aurelius e fals, putem presupune
că atentatul n-a avut loc din motive ideologice.
Dacă ești mânat de pasiune, de ce să dai meritele altcuiva ?
Am folosit harta locurilor pe care ne-a dat-o Michelle Forrester
pentru a recrea masa de prânz.
Am examinat raza de explozie a dispozitivului,
rănile victimelor ...
S-a părea că bomba n-a fost plasată la mijlocul mesei,
ci mai repede spre acest capăt.
Acolo stăteau Lawrence Iver și Christine Danoff,
ambii vice-președinți executivi la Whitbrook-Balsille, și ...
Vaughn Antonelli,
un alt reprezentant de la Ministerul Muncii.
Rănile lor au fost pe departe cele mai groaznice,
ceea ce mă face să cred ... că stăteau direct
în calea încărcăturii de schije.
Crezi că cine a declanșat bomba îl avea ca țintă pe unul dintre ei ?
Vaughn Antonelli e un birocrat de carieră.
E reprezentant al guvernului federal,
dar are puțină putere reală.
Christine Danoff a fost
subordonata lui Lawrence Iver la Whitbrook-Balsille.
D-l Iver prezintă un studiu de caz ceva mai interesant.
E cunoscut ca un "nou venit" în cercurile bancare.
Și toată lumea consideră că, într-o zi, va deține titlul de CEO.
Cine e Jacques St. Teton ?
Nu știu.
Hotelul Griffin e legat de restaurant,
iar ei ne-au dat o listă a oaspeților lor înregistrați
în noaptea dinaintea atacului,
ca să putem determina dacă atentatorul
folosea hotelul ca parte a planului său.
Jacques St. Teton e singurul nume care iese în evidență. Evident, fals.
Nu există niciun St. Teton.
Sherlock Holmes.
Îl am pe Gareth Lestrade pentru dvs.
Da, dacă ați putea ...
Holmes ... Salut ! Da.
Încerc să obțin o pistă cu John Bowden ăla, chelnerul.
Nu știu. Am o presimțire. Dar mă gândesc că, într-un fel,
are legătură cu Aurelius.
Noi nu mai credem că Aurelius are ceva de-a face cu atacul.
În prezent îmi concentrez eforturile
pe posibilitatea ca Lawrence Iver să fi fost ținta.
Poftim ? Iver ?
Iver de la Whitbrook-Balsille ?
Da. Vom pleca curând să cerem o audiență cu CEO-ul.
Nu ...
Holmes, nu poți intra așa în biroul lui Dick Balsille.
- Sunt sigur că vom găsi o cale. - Holmes ...
Mă bucur că te-am văzut. Și baftă cu găsirea chelnerului.
Deci, prima noastră oprire
- e la șeful lui Lestrade ? - Cine ne-ar putea lămuri mai bine
despre ce se petrece la Whitbrook-Balsille ?
Ești sigur că nu faci asta să intri sub pielea lui Lestrade ?
D-șoară Truepenny, n-ar trebui să-l vânezi pe Aurelius ?
D-l Lestrade e înăuntru cu d-l Balsille.
Vor vorbi cu voi când se va putea.
E amuzant să te văd aici.
Poartă-te frumos acolo, Holmes.
Te asigur. Vreau doar să prind atentatorul.
N-am niciun interes să-ți compromit slujba.
Scuză-mă.
Asistenții așteaptă aici.
Mda ...
Consultanți pentru N.Y.P.D.
Bravo vouă !
Admir oamenii care reușesc în sectorul public.
Iar Gareth spune că voi credeți
că chestia cu Aurelius e doar o perdea de fum.
După cum spuneam, Dick, explorăm această posibilitate.
Credem că unul dintre executivii tăi se poate să fi fost ținta.
Ce loc ocupă Lawrence Iver în ierarhia de aici ?
Larry ?
A fost un as.
A început în Dallas. A adus clienților noștri mulți bani,
vânzând titluri de valoare neperformante.
A venit la bordul navei mamă, acum 5 ani.
De atunci s-a ocupat de tranzacțiile bursiere la bursa de mărfuri.
Avea dușmani în companie ?
Cred că da.
Toți avem.
Larry le-a spus oamenilor care au venit să lucreze pentru el :
mâncați ceea ce ucideți aici, sau muriți de foame.
Și unii oameni răspund la ...
acea presiune, iar alții pur și simplu cedează.
Scuză-mă, ce faci ?
Asta e cartea dvs ?
Da, este.
Am petrecut două veri ca pompier de serviciu
în Parcul Național Grand Teton.
De ce ?
Scuze. Aș putea vorbi o secundă cu tine afară ?
Ce făcea șeful tău la hotelul Griffin,
sub un nume de împrumut, în noaptea dinaintea atentatului ?
Poftim ?
"Jacques St. Teton". Îți sună cunoscut ?
Dacă nu, o să-l întreb pe el.
Nu vei face așa ceva.
Truepenny, du-te și cheamă paza.
- Am plecat. - Ne dai afară ?
Lawrence Iver era un potențial CEO. Șeful tău e actualul CEO.
Poți vedea cum s-ar putea să se fi simțit amenințat.
Știam eu ! Nu poți suporta faptul că am reușit pe cont propriu, așa-i ?
Că acolo e un om important,
pe care n-am să te las să-l hărțuiești,
pentru că tu ai o râcă bizară cu mine.
Domnilor, vă rog.
D-l St. Teton s-a cazat puțin după ora 7:00.
Nu eram de serviciu în seara asta. Să văd dacă pot găsi filmările.
Poftim !
Lestrade e "Jacques St. Teton" ?
Sau s-a ocupat de cazare pentru șeful lui.
Oricum ar fi, acum e mai mult decât o pacoste.
E implicat cumva în asta.
Bine, doar ca să-mi fie clar, nu crezi că fostul tău partener
a ajutat la plănuirea unei crime în masă, nu-i așa ?
Nu cu bună știință. Poate a fost păcălit
să închirieze camera, fără a fi la curent cu planul mai mare.
Poate.
Sau s-ar putea să nu aibă nicio legătură cu crimele.
Camera ar fi un loc convenabil pentru asamblarea unei bombe ? Sigur.
Dar tipul e un CEO de pe Wall Street.
Dacă voia să scape de cineva, sunt moduri mai ușoare de a o face.
I-am putea arăta înregistrarea lui Balsille, să vedem ce spune.
Deja i-am dat oportunitatea de a fi sincer.
Pot intra ?
Îți datorez scuze.
Tu ai un mod de lucru, eu îl am pe al meu.
Trebuie să ne acomodăm unul cu celălalt,
îmi dau seama de asta acum.
Am devenit teritorialist.
Am greșit, și-mi pare rău.
Scuzele sunt acceptate.
Ai aflat ceva interesant, azi ?
Nu.
Din păcate, hotelul înregistrase deja
peste imaginile cazării lui Jacques St. Teton.
Uite, o să câștig puțin timp pentru amândoi.
Am vorbit serios mai devreme legat de Richard Balsille,
că e un om măreț, dar, din păcate,
asta nu înseamnă întotdeauna că e unul bun.
Da, are tendința de a-și înșela soția.
Își închiriază o cameră.
Iar noi nu știm nimic până când nu se termină.
Mulțumesc că ai lămurit asta.
Da, e important să nu vâslim în direcții diferite aici.
Știi, s-ar putea să ai dreptate.
Că biletul lui Aurelius ar fi fals.
Dar chelnerul ăla, John Bowden ...
Dispare cu 10 minute înainte de explozie,
și apoi dispare de pe fața pământului.
S-ar putea să o fi făcut el.
Nu putem decide până când nu-l găsim.
De acord.
Pentru un nou spirit al cooperării, Holmes ?
Aș sugera un toast, dar nu avem apă de cocos.
Presupun că asta înseamnă "noapte bună".
Corect, da ...
Un om remarcabil.
Știi, ești foarte norocoasă.
Poftim ?
Da, știu.
El ar putea spune același lucru despre tine, desigur.
- Mulțumesc. - Adică, d-șoara Truepenny,
încearcă, dar știi cum se spune,
"Un bun ajutor e greu de găsit."
Un bun partener e și mai greu de găsit, de asemenea.
Dacă mă gândesc la banii cu care o plătesc ...
Banii din sectorul privat sunt de-a dreptul obsceni ...
comparativ cu la ce suntem folosiți noi, pălmașii.
Oricum, dacă vrei să discutăm mai multe,
dacă ai nevoie de mai multe informații, te rog, nu ezita.
Dă-mi un telefon.
Mulțumesc, o să țin minte asta.
Cred că Lestrade tocmai a încercat să mă recruteze.
Gareth Lestrade, detectiv consultant ...
Când elimini imposibilul ...
Poate putem folosi asta în avantajul nostru. Ce i-ai spus ?
I-am spus că poate o să-l sun.
De asemenea, i-am furat telefonul.
Dacă vrei să știi ce pune la cale, e un loc bun de început.
Credeam că nu erai convinsă că atentatul avea legătură
cu închirierea camerei de hotel.
Nu sunt. Lestrade știa al naibii de bine
că Balsille a închiriat camera. El l-a cazat.
Ne-a mințit. Vreau să știu de ce.
Miroase bine.
Ce e ?
Faci alea numai când încerci să te calmezi.
Am petrecut mai multe minute, azi-noapte,
încercând să sparg parola lui Lestrade.
Ziua de naștere ?
Anul în care Tottenham a câștigat ultima oară Cupa Angliei.
Acum o veșnicie, apropo.
Oricum, restul serii l-am petrecut verificând conținutul telefonului.
"Operațiunea Firewall" ?
E numele ciudat
pe care Balsille l-a dat proiectului pe care i l-a dat lui Lestrade.
Toate sunt despre Lawrence Iver.
Se pare că Balsille chiar l-a văzut ca pe un rival.
I-a ascultat telefoanele, i-a monitorizat
fiecare e-mail pe care l-a trimis ... și din motive întemeiate.
Iver lucra cu membrii Consiliului Director
pentru ca Balsille să fie îndepărtat din postul de CEO.
Deci, punea la cale o lovitură de Stat.
Iar Balsille știa de ea.
Știu că ai lucrat multă vreme cu Lestrade,
dar devine tot mai greu să nu mă gândesc la el
ca la un suspect.
De-asta am și gătit.
Sherlock Holmes.
Vă apelează Gareth Lestrade.
Da ?
Holmes ...
L-am găsit pe John Bowden.
Bunica lui avea un apartament care e încă înregistrat pe numele ei,
deși ea a murit acum 3 ani.
L-am pus pe căpitanul Gregson
să-l trimită pe băiețașul ăla să arunce o privire.
John Bowden se ascundea acolo.
Sunt în drum spre secție chiar acum.
Ne vedem acolo.
Du-te la secția de poliție. Inventează o scuză pentru mine.
Eu o să-l urmăresc pe Lestrade.
Nu o fă.
Ar trebui să mă văd cu el.
Face pe tăcutul, după ce stă cu suspectul.
Știi, văd ce faci.
Pardon ?
Toată ... gargara asta,
încercând să-l impresionezi.
Nu va funcționa. Asta e slujba mea.
Unde e Holmes ?
A spus să începem fără el.
Ai lăsat ăsta la noi aseară.
Nu am detonat nicio bombă.
Am plecat de la muncă pentru că chiar m-am simțit rău.
M-am oprit la sală în drum spre casă să fac un masaj,
și, când s-a terminat,
chestia cu bomba era peste tot la știri.
Asta e doar gargară, nu-i așa ?
Dacă n-ai făcut nimic, de ce te ascundeai ?
M-am panicat când am văzut că Aurelius și-a asumat meritele.
Uite, intru pe forumul ăsta pe Internet, bine ?
Sunt oameni care au vrut să-și omoare timpul,
dar toată lumea e puțin mai ...
agresivă când e vorba de schimbare.
Mai radicală.
Am vorbit despre oamenii din Guvern și bancherii care veneau la restaurant.
Doar chestii furioase.
Tipul ăsta ... care-și spune Cassius pe site ...
tot timpul îmi cerea să-i spun când se mai fac rezervări.
Cassius a fost unul dintre generalii lui Marcus Aurelius.
Atunci, nu m-am gândit la asta.
Mă gândeam că vrea să pună la cale un protest, sau așa ceva.
Așa că, i-am spus.
Pe urmă, bomba a explodat,
Aurelius și-a asumat meritele, eu am făcut legătura,
și m-am ascuns, pentru că ... Nu știu,
i-am spus că ei veneau.
Nu știu dacă asta mă face complice sau așa ceva ...
- Ajunge, John. - Cine ești ?
Tatăl tău m-a angajat.
Puteți verifica în calculatoare, unde vreți voi.
Nu știu cum să fac o bombă ...
Ajunge ! Gata cu întrebările.
Puștiul ăsta ți se pare a fi un ucigaș ?
Bună ziua.
Cum ai intrat aici ?
Cred că ți-ai permis să devii un pic cam fraier.
Dar, în ciuda acestui fapt ...
Nu-mi vine să cred că ești atât de nebun,
încât ți-ai permis să fii implicat într-o crimă.
Da. Și, ce ?
Mi-ai spart seiful, nu-i așa ?
Am o filmare cu tine cum strici camera de supraveghere
de la hotelul Griffin.
Am e-mail-uri care confirmă că știai
despre planurile lui Lawrence Iver
de a pune la cale o lovitură de stat la Whitbrook-Balsille.
Înțeleg ...
De fapt, nu mi-am uitat telefonul la tine acasă, nu-i așa ?
- Nu, nu. Mi l-ai furat. - Watson a făcut-o.
Nu cred că vine să lucreze pentru tine, apropo.
Oricum ...
În apartamentul tău din hotel am găsit dovada
unui program de supraveghere clandestină a lui Iver.
Notițe detaliate despre venirile și plecările sale.
Dacă prezint toate astea poliției, cred că vor fi tentați să te privească
ca pe un potențial conspirator la o crimă.
Ești așa ceva ?
Nu.
Haide, Sherlock, pentru numele lui Dumnezeu, doar mă cunoști !
Lestrade pe care-l știu n-ar chema un elicopter pentru 8 străzi.
Poate că am făcut un pic pe lăudărosul.
Asta nu înseamnă că pun bombe, nu-i așa ?
Balsille ...
E paranoic. Toți președinții executivi sunt.
Totuși, avea dreptate să fie îngrijorat legat de Iver.
Și mi-a cerut să găsesc ceva despre Iver,
care ar putea ajuta să fie concediat.
Și asta-i tot.
De ce ai închiriat camera de hotel de la Griffin
în seara dinaintea exploziei ?
Presupun că atunci când ești destul de bogat ...
apetitul tău ...
crește proporțional cu mărimea portofoliului tău.
Din câte am auzit ...
a început la fel pentru Balsille.
Soțiile colegilor ...
Nu, am vorbit despre asta. Dacă avea aventuri,
- nu te-ai fi deranjat să minți. - Nici măcar n-am început încă.
Ei bine ...
Oricum, a trecut de la asta ...
la escorte.
În final ... și asta e cu mult înainte de a începe să lucrez pentru el ...
s-a plictisit și de ele.
Da, a simțit că merită ceva ce nimeni altcineva nu putea obține.
Vezi tu, chestia cu șeful meu ...
E permanent în căutarea cuiva care să se culce cu el.
Nu contează cine sunt.
Femei măritate ...
chiar și d-alea ciudate.
Dar când zărește una,
face o mică analiză.
Știi tu ... ce-și doresc, de ce au nevoie ?
Și apoi face o ofertă.
Bani ... Acces ...
Favoruri.
Chestii care chiar îți schimbă viața.
Așa că, vede pe oricine vede ca pe o potențială prostituată.
Chestia bizară e că, de fapt ...
Are dreptate mai adesea decât ar sta cineva să se gândească.
Nimeni nu face nimic cu care să nu fie de acord,
deci, practic, nu e nimic ilegal.
Dar îți poți imagina scandalul dacă se află ?
Adică ... Ar fi terminat.
E ușor dezgustător, presupun.
Dar de ce atâta secret ?
Nu prea sunt genul care să dea fuga la presă cu secretele lui.
Nu-l protejam pe el.
Mă protejam pe mine.
Nu se descurcă să facă el abordarea.
Nu, asta ar fi mult prea compromițător ... Nu, vezi tu ...
Vezi tu, eu o fac.
Eu fac oferta.
Mă cazez la hotel, așa că, nimeni nu vede chipul lui Dick.
Nu, nu plănuiam o crimă.
Acționam ca peștele unui om bogat.
Și de ce nu mi-ai spus ?
Da, tu ai face genul ăsta de chestie, nu-i așa ?
Nu, normal că nu.
Dar nu e mai bine să știu despre asta,
decât să cred că faci parte dintr-o conspirație ?
M-am simțit jenat, Sherlock.
E atât de greu să înțelegi ?
Nu, am vrut să crezi că am reușit numai prin talentul meu.
Nu încercam să mușamalizez un atentat.
Ai crezut că eram ...
un prost înainte.
Ce crezi acum ?
Deci, șeful lui Lestrade nu e atentatorul ...
S-ar părea că nu.
Deci, ce e ?
Un inițiator de propuneri indecente în serie ?
Privește partea frumoasă.
Cel puțin Lestrade te-a recrutat pentru muncă de detectiv.
Ar fi putut fi o ofertă foarte diferită.
Mulțumesc că mi-ai băgat ideea asta în cap.
Cum se simte ?
Nu se poate să-i fi fost ușor să recunoască asta.
Dacă n-ar fi adormit deja, probabil ar fi stat bosmflat.
Înșelăciunile lui Lestrade au fost o fundătură consumatoare de timp.
Avem un ucigaș de prins.
Am văzut înregistrarea interviului tău cu John Bowden.
Găsesc destul de interesante afirmațiile sale
că i-ar fi transmis neintenționat lui Aurelius acea informație.
Credeam că scrisoarea lui Aurelius era un fals.
Nu prea sună a fi a lui,
dar e posibil să nu fi dat tot ce e mai bun în ziua aia.
În orice caz, m-am gândit să-l întreb chiar eu.
Așa că, am cerut poliției să-mi trimită dosarele lor despre Aurelius.
FBI-ul a avut o echipă care l-a căutat pe Aurelius, ani de zile.
Crezi că o să cauți prin dosarele N.Y.P.D. și o să-l prinzi, pur și simplu ?
Normal că asta crezi.
De ce e Romulus lângă ușa mea ?
- Ăla e Remus. - Nu-mi pasă ce cocoș țin în brațe.
Vreau doar să știu cum a ajuns acolo.
Bine, felicitări.
Mă obligi s-o spun.
Nu știu dacă ți-ai ales deja un epitaf,
dar mi-a trecut prin cap că ar arăta fantastic pe o lespede de mormânt.
De ce e puiul la ușa mea ?
Să te trezească, desigur.
Am făcut un experiment, azi-noapte.
Am luat legătura cu un contact de la NASA.
A câștigat ceva notorietate acum câțiva ani,
când și-a prezentat motivele că Pluto e, de fapt,
mai repede un obiect trans-Neptunian, decât o planetă.
A fost mai mult decât fericită
să-mi dea hărțile termice ale New York-ului.
Sunt analize ale căldurii din oraș, executate de satelit,
cu o săptămână înaintea atacurilor lui Aurelius.
În 2006, o bombă a explodat la sediul unui fond speculativ.
Acum 4 ani, o explozie la un Consiliu de experți economici a ucis 2 oameni.
Asta e cu o săptămâna înainte de atentatul de la restaurant.
În fiecare caz, există un mic
dar perceptibil vârf de căldură în Queens,
cu o săptămână înaintea exploziei bombei.
Fiecare reprezintă arderea a ceva la câteva mii de grade.
Când ne uităm mai atent la vârfurile de căldură,
vedem că-și au originea
în Woodside, Queens,
chiar în spatele ...
... acestei case.
Aurelius folosește benzi de magneziu pentru a-și detona bombele.
Ele ard la 5.000 ° C.
Crezi că-și testa fitilele.
Un bărbat pe nume Mason Caldwell locuiește în casa asta.
A făcut de două ori cerere pentru ajutor de șomaj,
de fiecare dată după ce a fost concediat de la o firmă de inginerie.
L-ai găsit pe Aurelius !
Ai uitat să mă suni.
Doar ...
Trebuie să-mi fi scăpat din vedere.
Gregson m-a avertizat.
'Neața, d-șoară Watson.
'Neața !
Deci, te-ai decis să-l găsești pe Aurelius.
Și, iată-ne !
Îți reamintesc că ăsta e un lucru bun.
Am urmărit o teorie ...
dezvoltată de tine, aș putea adăuga ...
iar acum s-ar putea să fim în pragul unei descoperiri.
Ai putea-o numi un fel de colaborare.
Da, bună încercare, Sherlock.
Nu sunt atât de credul.
Când i-am spus lui Watson despre asta, a fost fericită.
Te rog, nu mă amesteca în discuția asta.
Asta e diferența dintre tine și ea.
Tu ți-ai petrecut timpul supărat pe abilitățile mele,
iar ea și-a petrecut timpul dezvoltându-le pe ale ei.
Dacă ai fi făcut la fel,
ți-ai fi putut construi o metodă de care ai fi fost mândru.
Niciun răspuns.
Dar avea câteva pachete de produse chimice la ușă.
Am trimis pozele pachetelor și semnătura termică unui judecător.
Ne emite un mandat.
Intrăm.
Mason Caldwell !
N.Y.P.D. !
În spate !
Liber !
Din câte ne putem da seama, bomba pe care o construia
trebuia să elibereze un nor de gaz de clor după ce exploda,
ceva a mers prost în timp ce experimenta cu amestecul,
a inhalat ceva gaz,
și s-a prăbușit pe banda de magneziu când ea încă ardea.
Nu are nicio logică.
Bomba de la restaurant avea schije în ea, nu gaz.
Asta pentru că Mason Caldwell nu plănuia atacul unui restaurant.
Voia să trimită bomba asta la o companie de biotehnologie.
E mort de cel puțin o săptămână.
Asta înseamnă că Aurelius nu a detonat bomba de la restaurant.
O să ... ?
O să răspunzi, sau ... ?
Îți jur, munca cu omul ăsta m-a dat peste cap.
Cum altfel să explic lipsa constantă de rezultate ?
L-am găsit pe Aurelius.
Un produs secundar al anchetei.
Mi-ai schimbat tonul de apel al lui Lestrade ?
Am decis să revizuiesc ideea că cei trei oameni
care stăteau în calea încărcăturii de schije
erau potențialele ținte.
Birocratul de la Ministerul Muncii avea o căsnicie fericită,
ușoară și plăcută.
Directorii de la Whitbrook-Balsille ...
Directorii de la Whitbrook-Balsille erau niște sociopați tembeli
care au vândut lumii ideea că a juca alba-neagra
era cumva o profesie respectabilă.
Dar nu erau singurii amestecați în asta, nu-i așa ?
Nu răspundem la telefon pentru că lucrăm !
Cui ai spus, Holmes ?
Cui să spun, ce ?
Despre Balsille, despre ce face în timpul lui liber.
În afară de Watson, nimănui.
- Tu cui ai spus ? - Nimănui.
Eu ți-am spus numai ție. Cineva trebuie să le fi spus.
Acum, trebuie să-i găsesc, sau voi fi concediat.
Ce tot spui acolo ?
Asta ! Cineva, acum câteva ore,
i-a trimis lui Balsille o amenințare de șantaj.
Pretinzând că știe despre toate cuceririle sale ...
date, nume, ore.
Totul !
Indiferent cine face asta, nu vor bani.
Nu chiar. Nu, vrea ca Balsille să aranjeze
derularea a sute de tranzacții de vineri într-o săptămână.
Ceva acțiuni, ceva obligațiuni, ceva dolari.
Și, pentru a masca asta,
vor să răspândească tranzacțiile prin toate diviziile.
De ce ?
Nu știu.
Păi, sunt niște bani acolo.
Amenințarea spune clar de vineri într-o săptămână.
Da, Balsille o să mă acuze pe mine pentru scurgerea asta.
Îmi pare rău.
Tocmai ți-am spus că o să-mi pierd slujba.
- Iar tu găsești asta amuzant ? - Nu, absolut deloc.
Doar că am aflat că raportul lunar pentru ocuparea forței de muncă
apare vinerea viitoare.
Stai ... și ?
Sunt destul de sigur că amenințarea asta e legată
de atentatul de la restaurant.
Mai pot spune și cu o mare certitudine cine e responsabil pentru ambele fapte.
Știm cine te șantajează.
De fapt, e aceeași persoană care a aruncat restaurantul în aer.
Poftim ? Ce fac ei aici ?
Îl las pe el să-ți spună.
El a rezolvat misterul.
De fapt, e un detectiv destul de remarcabil.
Poate ar trebui să-l angajez.
Vaughn Antonelli a fost una dintre victimele atentatului.
A mai fost și Președintele Comisiei de Compensații din Ministerul Muncii.
Nu e un post extrem de important.
Dar are un avantaj interesant ...
președintele e unul dintre puținii oameni care are acces timpuriu
la raportul lunar al forței de muncă al Ministerului.
După cum sunt sigur că știi,
piețele pot crește sau scade, în funcție de concluziile raportului.
Da. Și ?
Următorul apare de vineri într-o săptămână.
Cel care te mituiește, vrea să facă o serie de tranzacții
pe baza la ce e în raportul ăla.
Ca să faci asta ar trebui să-l vezi înaintea tuturor.
Deci ...
e cineva de la Ministerul Muncii.
Știi cine trebuie să-i urmeze lui Vaughn Antonelli ?
O femeie pe nume Michelle Forrester.
Slujba ei actuală nu-i dă acces la situația locurilor de muncă.
Dar acum îl are.
Ea mă șantajează ? Era la masă când bomba a explodat !
Stătea destul de convenabil în afara razei exploziei.
Dacă știi aranjarea locurilor,
și tu ești cel care construiești bomba,
poți ... și ea a făcut-o ... să aranjezi lucrurile
ca rănile ei să fie relativ minore.
După ce Antonelli dispare,
Forrester îi preia titlul
și are acces la raportul privind forța de muncă.
Toate piesele erau aranjate.
Putea face amenințarea de șantaj.
Ca să facă asta, ar fi trebuit să știe despre mine.
Uimitor !
Deci, numele, poza ... nu sună deloc cunoscut ?
Când d-șoara Forrester a terminat colegiul, a venit aici.
A câștigat o stagiatură la Whitbrook-Balsille.
După ce l-a terminat, s-a mutat
într-un apartament nou și plătit în întregime din Georgetown,
și a obținut o funcție la Ministerul Muncii.
A fost o ascensiune rapidă, nu crezi ?
I-ai aflat prețul, nu-i așa ?
Ar fi trebuit să găsească unele din ultimele tale cuceriri
și le-a plătit să recunoască, desigur, dar ...
Presupun că a oferit un pachet generos.
De ce sunteți aici ?
Vreți să le spun polițiștilor că am plătit-o să se culce cu mine ?
Ne-ar ajuta la rezolvarea cazului.
Mai vrem și o listă completă a însoțitoarelor tale,
dinaintea și din timpul lui Lestrade.
Ne va ajuta să identificăm oamenii
pe care Michelle i-a plătit să recunoască.
Dar, când va fi arestată, tot ce-am făcut se va afla.
Lasă-mă să te întreb ceva ...
Să presupunem că nu o arestăm.
Nu-i putem da ce vrea ?
Nu. Acum latri la copacul greșit.
Ei doi nu iau mită.
Nu, micul tău hobby se va afla acum.
Ori ne ajuți să închidem un ucigaș,
și poți pleca cu milioanele tale ...
sau ...
O să merg la presă.
Cu slujba ta cum rămâne, Gareth ?
Și tu vei fi distrus.
Vezi tu, nu las ucigașii să scape.
E probabil singurul lucru care nu poate fi negociat cu mine.
În plus, am mai fost distrus și înainte.
A doua oară nu e atât de rău.
Scuze pentru scaun.
Astea sunt regulile la externare.
Mașina ta e jos.
Te va duce la aeroport în timp util.
Mulțumesc pentru tot, Guillermo.
Michelle Forrester ...
nu părăsești New York-ul.
Nu încă.
Ești sigur că sunt pregătiți pentru asta ?
Nu e genul de lucru pe care să-l ușurezi.
Păi ...
într-o clipă, lumea ori va avea
un mod eficient de tratare a luptelor de cocoși,
sau vom avea ingredientele pentru o cină de pui.
Nu sunt sigură că vreau să văd asta.
Vrei, te rog, să-i spui să nu facă atâta tărăboi ?
Ăsta e un moment delicat.
Scuze, da.
Doar că am o mică problemă.
Compania nu-mi mai plătește camera de hotel.
Mi-au anulat și biletul de avion,
așa că, aștept eliberarea unui cec să-mi pot cumpăra unul.
Poți sta aici, dar să fii tăcut.
Dumnezeule !
A funcționat !
Și acum, ce facem ?
Suntem proprietari de pui, nu-i așa ?
Eu nu-i hrănesc.